LANGLEY FLYBASE, VIRGINIA HEMMELIGSTEMPLET
TIL MARTIN TEAGUE, NSAs VISEDIREKTØR
SYKEHUSPERSONALE BEKREFTER AT ARLINGTON JAMES STEWARD HAR GJENOPPSTÅTT.
PASIENTEN BLE SKREVET UT FRA BRANNSKADEAVDELINGEN 24. JULI.
PASIENTEN HAR SKAPT ET APPARAT MED UKJENT HENSIKT.
KONSTRUKSJONEN HAR BLITT BEKREFTET AV MARSPROSJEKTET.
PASIENTEN LEVERER APPARATET TIL PRIVATPERSONER.
MER INFORMASJON KOMMER STRAKS.
16 TOR 05.45
- Hørte du noe? - Det ringer på døren.
Er du sikker?
Hva er klokken?
Kvart på seks.
- Hva var det? - Noen har levert en kartong.
- Hvem da? - Jeg så bare en bil kjøre av sted.
Kom nissen tidlig i år?
Like godt å stå opp...
- Du trødde vel aldri på nissen? - Nei.
- En tjukking i skorsteinen... ulogisk. - Og ulovlig, dessuten.
- Hva var det før en bil? - Den var svart.
- Hvorfor kjørte de bare sin vei? - Jeg vet ikke, skatt.
Sett vekk kartongen!
Hva er det for noe?
- Jeg har aldri sett maken. - Det trengs en nøkkel.
Her er et brev.
Ser ut som en bryllupsinvitasjon. En gave til brudepiken fra Powells?
"Herr Steward kømmer på besøk 17.00." Kjenner du noen Herr Steward?
Nei, gjør du?
- Det snør. - Det smelter snart.
- Smørbrødet ditt. - Skåret i biter?
Ikke gjør det. Det er barnslig.
- Hei, fru Lewis! - Si, Norma. Fru Lewis lyder gammelt.
- Du er gammel. - Jeg er bare 35.
- For oss er det gammelt. - Du blir også gammel en dag.
Hvorfor ligger holdeplassen rett foran mitt hus?
- Så at jeg vet at du er i sikkerhet. - Gå inn. Du er pinlig.
Er kjærligheten min pinlig? Da skal du få en stor suss og klem...
- Gjør det. - Hold opp, mamma!
Ha det, Walter! Vi ses senere!
- Litt tidlig for en midtlivskrise... - Nå, hvem er Herr Steward?
- Jeg aner ikke. - Er det noen på skolen?
- Jeg vet ikke. - Er han din hemmelige elsker?
- Jeg hater deg. - Jeg hater deg også...
Tre fremmede innelåste i et rom for evig. Aile vil ha noe av hverandre.
En uoppfylt drøm. Dette er Sartres visjøn av helvete.
Helvete er andre mennesker.
Andre mennesker som ser ditt ekte jeg. Hva betyr det for Estelle?
Hun råtner i helvete. Hun er en tispe som giftet seg rikt og drepte barnet.
Det er litt mer innviklet enn det, Charles.
- Hun gjørde det for å redde familien. - Hva har hendt med foten din?
- Hva sa du? - Du halter. Er det noe med foten?
- Kan vi få se på den? - Foten min?
Ja. Kan vi få se hvordan den ser ut?
Hva da? Skammer du deg for den?
Ikke glem at stilene skal være innlevert i morgen!
VIKING - PRESSEKONFERANSE 16. DESEMBER 1976
Uansett om det fins liv, er det viktig for kjemiens utvikling-
- å fastslå den organiske kjemiens bane.
Mars kan gi øss et annet perspektiv på rommets historie-
- og planeter kjemi. Noen spørsmål?
- Ja, der bak? Rhonda. - Kan du fortelle mer om jordprøvene?
I gasseksperimentet målte vi opptak av karbondioksid, nitrogen, -
- metan, hydrogen og oksygen i dyrkingsprøven fra mars'jord.
Hvorfor er den nasjonale sikkerhetsetaten innblandet?
- NSA? - Ja, visedirektør Martin Teague er her.
- Hvorfor er NSA her? - Fins det spor etter sivilisasjøn?
Beklager, men takk for informasjonen, Rhonda. Flere spørsmål?
Om vi finner vann under overflaten og bildene fra Utopia Planitia viser-
- at det en gang har vært elver på overflaten, kan vi finne spor av liv.
- Og hvem er du? - Arthur Lewis. Jeg utviklet kameraet.
Du har på kort tid blitt en del av familien her på Libby Hill.
Derfor føles det vanskelig å måtte si dette.
Men vi har avskaffet avgiftsrabatten for de ansattes barn.
- Fra og med når? - Neste semester.
- Jeg er virkelig lei for det, Norma. - Jeg forstår det.
Du blør neseblod...
- Hvorfor halter mammaen din? - Det angår ikke deg.
- Hva skal du gjøre? - Jeg vet ikke. Vi har det alt tøft.
- Hva sier Arthur? - Han vet ikke noe ennå.
Herregud, han kommer til å bli knust!
Men han drømmer jo fremdeles om mars...
- Du har hatt samme slips i tre dager. - Det er min lykkeslips.
- Det kan du trenge. - Du kan trenge å låne det i dag...
- Ja, absolutt. - Jorden duger ikke for gamle Arthur.
- Ikke si noe for tidlig. - Du begynner å bli litt for bråkjekk.
Jeg skal si til sjefen at du jobber på et privat prosjekt i arbeidstiden.
Jaså, det skal du gjøre? Ikke spreng stedet i luften, Terry!
- Det er en julegave til Norma, ok? - Det var søtt. Hvor er julegaven min?
- God jul! - Takk.
Ingen årsak.
Hei. Kan jeg hjelpe deg?
Fru Lewis?
- Ja. - Hei. Jeg heter Arlington Steward.
Du fikk vel kartongen som jeg etterlot utenfor døren?
- Ja. - Fant du knappeenheten i kartongen?
- Heter den det? En knappeenhet? - Ja.
Ikke bli redd. Jeg er ikke noe monster, bare en mann med et oppdrag.
Får jeg komme inn?
Ja visst...
- Får jeg by på noe? - Nei takk, jeg er ikke så sulten.
Skal vi slå oss ned?
Prøver du å selge noe til meg?
Ja, på sett og vis. Jeg har et tilbud.
- Hva tilbyr du? - Penger. Jeg skal forklare.
I denne konvolutten fins en nøkkel. Jeg skal vise deg.
Nøkkelen går til glasskuppelen på knappeenheten.
Voilà...
Hvis du trykker på knappen, kommer to ting å skje:
For det første vil noen, et sted i verden, som du ikke kjenner, til å dø.
For det andre vil du få en million dollar.
Skattefritt.
Pengene vil bli levert til deg av meg-
- i kontanter, akkurat som du ser her.
Fru Lewis, la meg få gi deg denne ubrettede hundredollarseddelen-
- som takk for at du lot meg komme inn.
Gir du meg hundredollarseddelen selv om jeg takker nei?
Det stemmer.
- Mener du virkelig alvor? - Ja, fru Lewis.
Tilbudet er i aller høyeste grad virkelig.
- Hvem arbeider du for? - Tre restriksjoner gjelder dessverre:
For det første får jeg ikke avsløre hvem arbeidsgiverne mine er.
For det andre får du ikke nevne dette for noen, bortsett fra din mann.
For det tredje har du et døgn på deg.
Du har fram til klokken fem i morgen på dere å bestemme deg.
Da kommer jeg tilbake og henter knappeenheten.
Den omprogrammeres og tilbudet går til noen annen.
Hyggelig å treffe deg, fru Lewis.
ALBF-testen utføres om en halvtime.
- Er det en ny protese til foten hennes? - Det stemmer.
Jeg bruker GEs nye silikongummi som de har til romfergens stoler.
- Godt jobbet. - Hva skjedde med foten hennes?
Da hun var 17 mistet broren en vekt på den, så hun dro på sykehuset.
Legen satte henne ved røntgenapparatet og hastet videre.
Så Norma ble sittende der ved røntgenapparatet.
- Herregud... ikke bra. - Nei.
- Fire tær ble helt ødelagt. - Må de amputere fire tær?
Ja, så måtte de ta hud fra innsiden av låret til foten.
I 1958 fantes ikke samme transplantasjonsteknikk som i dag.
Hun måtte slik i samme stilling-
- i en måned til det hadde leget.
- Hun saksøkte vel idioten? - Ja, familien saksøkte ham og vant.
- Hva fikk de i erstatning? - 10 000 dollar.
- Virker det, kan hun jogge igjen. - Håper det.
- Du gjør virkelig en innsats for Norma. - Takk, sir.
Sånt fortjener å oppmuntres. Dette rekommanderte brevet kom nettopp.
Det er visst fra astronautkorpset...
- Er dette en spøk? - Ingen har åpnet det.
- Det står at jeg ikke ble tatt opp. - Hva?
Arthur Lewis. Hans astronautsøknad ble avslått. Hvorfor?
Jeg forstår.
Arthur, du klarte ikke den psykologiske testen.
- Spøker du? - Ufattelig...
Norm, jeg spikret hvert eneste test.
Jeg...
Jeg regnet virkelig med dette.
- Hva skal jeg nå gjøre resten av livet? - Her fins mange fine muligheter.
Vi skal lage et nytt planetkamera- system. Det er som gjort for deg.
En slags sjefsstilling som ikke eksisterer?
Vi har alltids mars...
Før jeg rakk å spørre noe mer hoppet han inn i bilen og kjørte av sted.
- Hva gjør du? Forsiktig! - Du tror vel ikke det er virkelig?
- Noterte du bilnummeret? - Nei.
- Faren din er purk. Notér alltid! - Jeg var litt bekymret.
- Så noen du ikke kjenner vil dø? - Ja, akkurat det sa han.
- Sa han hvordan de ville dø? - Nei.
- Og så tilbød han deg penger? - Ja, én million dollar. De så ekte ut.
- Hvordan så han ut? - Det vil du ikke vite.
Hva mener du?
Han må ha blitt brannskadet, for halve ansiktet manglet.
- Er det sant? - Ja.
- Tuller du med meg? - Nei, det gjør jeg ikke.
Vi kommer for sent til stykket.
- Jeg låser den inn der nede. - Ok.
- Jeg vil kjøpe rådhusplassen. - Ok.
- Hei, fru Lewis! - Hei, Dana.
- Dukket Herr Steward opp? - Ja, han kom innom.
- Hva skjer om knappen trykkes ned? - Ikke noe spesielt.
Fikk du noen nøkkel til kuppelen? Det hender sikkert noe fælt.
Du spør mye...
- Men du unngår spørsmålene. - Nå holder det. Sengetid klokken ti.
- Ja, sir. - Takk, Dana. Ha en hyggelig kveld.
Den er din. Det er min tur.
Han var veldig hyggelig. Han skulle sikkert gi oss kofferten med pengene.
...i all evighet.
Åireit... da drar vi.
- Hva tenker du på? - Han har ikke noe å vinne på det.
Han er en bedrager. Sedlene er falske. Gi noen 100 dollar! Galt!
Han kan være gal. Sinnssyk. Enheten er en unnskyldning for å drepe noen.
- Så får vi skylden. - Skal vi ringe politiet?
- Sier vi noe, får vi ingen penger. - Sa han det?
- Ja, vi får ikke si noe. Vi går hjem. - Jeg henter yttertøyet.
Noen har brukt mye tid på den. Anodisert aluminium, håndblåst glass.
Den ser dyr ut.
Vent litt nå...
- Hva gjør du? - Jeg har tenkt å se i den.
Nå skal vi se på denne idiotiske... Sånn ja.
Tomt. Ingen sender, ingen radio.
Hvis vi trykker på knappen nå, får han aldri vite noe.
- Sett den sammen! Ikke ødelegg den. - Hva gjør det?
Han skal hente den, omprogrammere den og tilby den til en annen.
Omprogrammere hva? Det er bare en trebit.
Nå? Skal du trykke på knappen eller ikke?
Det er ikke opp til meg å bestemme.
Det er begges valg. Jeg ville aldri trykket på den uten å si noe.
- Ikke glem å slukke juletrelysene! - Nei, jeg vil at de skal være på.
- Det er en brannfare. - Ja, men de bevarer julestemningen.
- Vi kan dø. - Vi skal alle dø en gang, Norma.
Som du vil. La det være på, da.
Hva tenker du på?
At vi aldri får se så mye penger igjen.
Hvorfor sier du det?
Vær realistisk, Arthur. Du arbeider for staten.
Og vi bruker altfor mye, begge to.
Vi ville lettere kunne leve som vi vil.
Skatt, hvorfor trenger vi en million dollar for å være lykkelige?
Det gjør vi ikke, men hele familien ville få økonomisk trygghet.
Jeg trenger ikke jobbe for NASA hele livet. Jeg kan skaffe en annen jobb.
Kommer vi noensinne til å forlate Richmond?
17 FRE 07.23
Vi får utsette foroperasjonen min.
- Nei, du trenger den. - Jeg vet det, men vi har ikke råd.
Trykk på knappen da og se hva som hender!
Jeg er redd.
Norma, hva er du redd for?
Du så ikke ansiktet hans.
- Jeg ringer politiet. - Nei!
Da blir det ikke noe. Hvordan vet han om vi ringer noen? Avlytter han huset?
Det er en gave til brudepikene. De kommer til å tøyse om det i kveld.
Doc Powell vil spørre hvem som trykket på knappen og le av det.
- Jeg handlet. Hun var i gangen inntil! - Hvor er hun nå?
Jeg løp ut pà parkeringen! De la henne i bagasjerommet og kjørte av sted!
Lås alle dører. Jeg kommer.
Jeg testet den på jobben. Hundredollarseddelen er ekte.
La oss anta at alt er sant!
Vi trykker på knappen, får en million og blir ansvarlige for noens død.
Kan vi leve med det på samvittigheten vår?
- Tenk om det er noens barn? - Eller en dødsdømt morder?
Eller naboene våre tvers over gaten. Kjenner du dem?
Doug og Donna.
Hvordan vet man om man virkelig kjenner noen, Norma? Kjenner du meg?
Bedre enn du kjenner deg selv.
- Kjenner du Walter? - Til og med bedre enn jeg kjenner deg.
Hva gjør vi, Norma?
Det er bare en eske.
Nødtelefonen. Hvor vil du settes over?
Kan du prate langsommere? Jeg forstår ikke hva du sier.
Horte du noen som skrek og siden et pistolskudd?
Jeg hørte et skudd, så løp han ut med en koffert og hoppet inn i bilen.
Gå inn igjen! Ta med deg gutten og gå inn!
Jimmy! Sjekk pulsen hennes.
Se opp! Jeg må sparke inn døren! Hold deg unna døren!
Herregud... det er ingen fare.
- God dag, fru Lewis. - God dag.
Skal jeg komme inn?
God dag. Du må være herr Lewis.
Unnskyld, men jeg har mye å gjøre. Skal vi sette i gang?
Har du nøkkelen?
Takk.
Vær så god. Én million dollar.
- Dere kan telle dem, om dere vil. - Har noen?
Dødd? Ja, selvsagt.
Du sa at knappeenheten skulle omprogrammeres.
- Får noen annen tilbudet nå? - Ja, fru Lewis. Slik fungerer det.
Tilbudet vil bli gitt til noen dere ikke kjenner.
Nei...
Vent!
Vi vil ikke ha pengene dine. Ta dem.
Jeg beklager, herr Lewis, men du trykket på knappen.
Adjø.
Hallo!
Åpne!
XH34568. Jeg har bilnummeret.
- Hva tenker du på, Norma? - Noen vi ikke kjenner...
Er vi de neste? Var det det han mente? La oss bare...
Walter! Legg pengene i safen!
Ikke i dag.
Først gjør du leksene.
Tøm matboksen din også! Gå nå!
Enda en mordsak i hjemmet. Denne gangen er det kona.
Diane Carnes, 31 år, skutt i brystet. Datteren ble funnet innelåst på badet.
- Og mannen? - Han ble sett flykte etter et skudd.
- Er mannen tidligere dømt? - Nei, underlig nok.
Jeffrey Carnes blir beskrevet som en øm far av naboene og er rakettingeniør.
Han jobber for NASA.
Er det sant?
Det gjør ikke vondt lenger.
- God jul, sir. - Ha en hyggelig kveld.
MAYMONT COUNTRY CLUB ØNSKER VELKOMMEN TIL BURNS-POWELLS BRYLLUPSPRØVE
Og dette er bare en prøve! Husker du vår?
- Du mener ølpartyet i hagen? - Ja, nettopp.
Og her kommer min lille jente!
- Se som hun går! Du svever fram! - Visste du om det?
- Nissen kom tidlig i år... - Ja, det gjorde han, mamma.
Står til, Dick? Hei, Lana.
- Arthur, klipper Norma deg fremdeles? - Forestiller du Lynyrd eller Skynyrd?
- Kinnskjegget passer ikke i rommet. - Alle ser slik ut nå fortiden, mamma.
- Jeg vet det, skatt, men... - Glem det. Hvor fant du det?
- Der borte. - Vil du ha noe?
- Sherry. - Ok. Unnskyld meg.
Får jeg deres oppmerksomhet?
Takk for at dere kom, denne uvanlig kalde kveld her i Richmond.
Jeg skal holde meg kort, for 43 taler til venter.
Venner av bruden og brudgommen har gitt disse gavene.
Så vi tenkte at det hadde vært passende med et presanglotteri.
- Kom igjen, Lana. - Du må blande dem, vennen min.
Som når du blander punsjen. Det vet han hvordan man gjør...
Nei, det har jeg aldri gjort. Ålreit...
Min svigersønn. Ikke du. Arthur. Kom hit.
- Må jeg gå fram? - Kom fram, Arthur.
Det er ikke avgjort. Jeg er en ærlig politi, jeg sverger. Ta gaven din!
- Skal jeg bare ta noe? - Ja, hvilken du vil.
- Ligg unna golfkøllene! De er mine. - Nei, du får ta golfkøllene.
- Jeg tar denne esken. - Han er så beskjeden.
En fin gave... Da fortsetter vi med neste.
- Så mystisk... - Leticia, kom hit.
Vel? Åpne den.
- Legg den i bilen! Vi åpner hjemme. - Nei.
- Åpne og se hva det er! - Ja, lukk opp nå.
- Arthur, det er ham. - Hva er det for noe? Et foto?
- Ja. - Får vi se?
Nei, det er en intern vits. Det er privat.
Vi forstår... vi har også tatt private bilder. Vi kan bytte med hverandre.
Nå fikk dere noe å fantasere om...
Hvis dette er en prøve, hvordan blir da selve bryllupet?
"Astounding Science Fiction"?
- "Day Of The Morón"? - Ja, pappa samler på tegneserier.
Hva mer samler han på?
- Marsgreier, i kjelleren. Vil du se? - Ja.
Kom!
- Er pappaen din involvert i Viking? - Han utviklet kameraet.
Det kan fotografere i 360 grader og skanner bildet en rad om gangen.
Det tar cirka fem minutter å fotografere en hel runde.
- Hvordan sendes de fra mars til jorden? - De overføres via radio.
De har funnet en måte å tolke data på som siden blir skrevet ut på film.
Hvor lang tid tar overføringen?
2 timer. 9,3 millioner mil på 5 minutter.
De testet den i Colorado i fjor.
Vi burde nok ikke si noe til pappa.
Kom, så tester vi den nye foten på dansegulvet.
"Avansert teknologi er rene magien."
Arthur C. Clarkes tredje lov. Pappa kjenner ham.
Arthur, for en fantastisk gave!
- Hva skulle hun gjort uten deg? - Hva skulle jeg gjort uten henne?
- Det lurer jeg virkelig på... - for en perfekt gave.
Hyggelig fest, Dick. Gratulerer.
- Jeg betaler ikke engang for den. - Ikke?
- Hvordan skjedde det? - Nei, nei...
Kan du sjekke et bilnummer for meg? En svart Sedan.
- Kan du finne ut hvem som eier den? - Ja visst. Hva gjelder det?
Noen som henger utenfor huset. Jeg vil bare sjekke for sikkerhets skyld.
- Han gjorde fredstegnet? Er han elev? - Har ikke Norma fortalt det?
- Nei. Hva da? - Han ydmyket henne foran alle.
Han gjorde narr av foten hennes.
Du blør neseblod...
Takk.
- Kan jeg hjelpe deg? - Du sa at det var telefon til meg.
Ja. Her borte.
- Hallo? - Fru Lewis? Det er Arlington Steward.
Mannen din har kontaktet politiet angàende bilen min.
Vi vil ikke at noen skal komme ille ut.
- Da skulle du ikke trykket på knappen. - Vi vil ikke ha flere problemer.
Problemene øppsøker deg, fru Lewis. Alt får konsekvenser.
- Helt til knappen er omprogrammert. - Hva skal vi gjøre nå?
Lytt til samvittigheten din og følg den!
Ha det morsomt.
Hva sa du til kona mi? Kan du si det?
Syns du dette er morsomt? Er det morsomt med krøplinghumor?
- Syns du dette er morsomt? - Nei, herr Lewis. Det er tragisk.
Å, Arthur...
Hvordan gikk det?
INGEN UTVEI
Dana, vi er hjemme.
- Får du skyss hjem? - Nei.
- Arthur kjører deg. Her. - Takk.
- Hvor skal jeg kjøre deg? - Til motellet Galaxy Motor Lodge.
- Bor du på motell? - Mine foreldres nye hus er ikke ferdig.
Du har blodige hender.
- Hva mener du? - Hendene dine... er det blodflekker?
Ja, jeg kom i slagsmål. Jeg skjemmet ut alle og ødela hele festen.
Som å trykke på en knapp...
- Hvorfor sier du det? - Det er bare et uttrykk.
Det er ikke det du tror. Du kommer til å komme ordentlig ille ut.
Det har jeg alt gjort.
- Hva skal du gjøre med det? - Jeg vet ikke. Har du noe forslag?
Se inn i lyset!
- "Lyset?" - Ja, lyset.
Snart kommer du til å blendes av det.
Hvilket lys?
Det husker jeg ikke...
Det husker jeg ikke.
Dana?
Dana! Våkn opp!
Dana?
Herregud!
- Hva er det? - Stikk. Det er ikke trygt her.
- Hva snakker du om? - Bare en person kan redde deg nå.
Se i speilet, så ser du.
Dana! Dana!
Første bildet dere sà tok cirka fem minutter å ta på mars.
Sà ble det overført via radio opp til sonden...
20.juli 1969 mottok vi et signal fra månen-
- om at "ørnen hadde landet".
...at det forekommer liv et annet sted i universet.
Hvis Viking 1 og Viking 2 ikke avslører noen levende organismer,-
- sà vil de avsløre andre hemmeligheter om universet.
De vil fortelle mye om vàr egen planet-
- og åpne opp for nye utforskningsmuligheter.
Det gir oss kunnskaper som forbedrer livskvaliteten her pà jorden.
Bedriftene våre i rommet utgjør ikke bare høyden av teknisk dyktighet,-
- men speiler også det beste som fins i landet vårt:
Kreativitet, oppofrelse og viljen til å begi seg ut i det ukjente.
Norma.
Hvor sa du at du traff Dana?
- På en studiereise til Kennedy Center. - Og hun sa at hun bor i Richmond?
- Ja, vi dro hjem med samme buss. - Her er førerkortet hennes.
Hun heter Sarah Matthews og bor i Boston.
- Kalte han dem for sine "ansatte"? - Ja.
Hei, Norma.
Hei.
Sa mannen din hvor han skulle i morges?
- Nei, det sa han ikke. - Bare han ikke leker detektiv igjen.
- Det får jeg snart nok vite. - Gjennom dine ansatte?
- Er Dana en av dine ansatte? - Som jeg sa, har jeg mange ansatte.
Kan jeg få treffe deg? Jeg vil se deg, ansikt mot ansikt.
- Jeg ser pà deg akkurat nà, Norma. - Unnskyld?
Jeg er i hagen.
Er du der?
Herr Steward?
Har jeg forstått rett?
Dere har hatt vindtunnelen i måneder og vil nå ha månelanderen og hangaren?
- Ja. NSAs aktiviteter... - Hva slags aktiviteter?
Aktivitetene kommer innimellom til å berore NASAs ansatte, -
- men jeg kan ikke si hvordan de vil berøres eller hva de skal gjøre.
Det låter vilt, men jeg antar at vi ikke har noe valg?
Nei, det har dere ikke.
- Har du sjekket bilnummeret? - Ja.
Det er utstedt av regjeringen. Det er en Lincoln Town Car skrevet på NSA.
NSA?
Herregud...
- Hva er det? - Kona hans fikk et skudd i brystet.
Den som skjøt henne siktet rett på brystet og skjøt henne i hjertet.
Mannen hennes arbeider på Langley.
Prøvde hun å gjøre motstand? Ikke?
Det fins ingen hud under neglene hennes, ingen blåmerker.
- Når døde hun? - Naboene hørte skuddet kvart på fem.
Hvorfor bekymrer du deg for det, Arthur?
Kan du ta meg til huset?
- Søsteren din er lei for i går kveld. - Arthur også.
Norma, du skal vite at pappa og jeg alltid har beundret din styrke-
- og at du alltid har vært så positiv siden du ble skadet, men iblant...
- Vi tar for gitt at du har det bra. - Jeg har det bra, mor.
NSA og NASA lar ham holde på. Alle offer er under 40, gift, med ett barn.
Gå til biblioteket! Følg signumet! Ikke stol på noen, ikke engang mannen din.
Hun blør! Hent hjelp!
Herregud!
- Kjenner du den kvinnen, Norma? - Nei, mamma.
Jeg har en masse ærender å utrette før bryllupet. Kan jeg kjøre deg hjem?
Ikke rør noe.
- Det er ham, Langleys PR-sjef. - Hva heter han?
Arlington Steward. Steward med "d".
- Kan du sjekke ham? - Ja.
Tre døde hittil.
"Hvordan man utnytter personalressurser." signum?
BOKEN OM LYN VIEMEISTER
NASA-ANSATT TRUFFET AV LYNET
Unnskyld, jeg søker nærmeste utgang.
Du er ikke ansatt. Dette biblioteket er bare til for ansatte.
- Du er kona hans. - Jeg heter Clymene.
- Hva vil han oss? - Han tester dere.
Han tester oss alle.
Kom, bli med meg.
Her fins tre portaler, men du får bare velge en.
Vær nøye med hvilken portal du velger. Det fins bare en vei til frelse.
Sitt ned, fru Lewis.
Rene magien...
Lynet slår ned på jorden 100 ganger per sekund.
Et eneste lyn kan oppnå en temperatur på 28 000 grader på kort tid.
Det er fem ganger varmere enn solens overflate.
- Ble du truffet av lynet? - Ja.
Og nå står jeg i forbindelse med de som styrer lynene.
- Hvor leder de andre to? - Til evig fortapelse.
Jeg forstår...
- Hva følte du da du først så meg? - Jeg følte...
- Hva følte du? Medynk? - Kjærlighet.
- Følte du kjærlighet for meg? - Ja.
- Hvorfor det? - Fordi jeg selv er vansiret.
På grunn av all smerte det har forårsaket meg.
Jeg forestilte meg hvordan det ville føles om den smerten ble forsterket-
- og projisert på ansiktet mitt.
- Hva om jeg nekter? - Evig fortapelse.
Du har valgt portal nummer to.
Jeg så smerten i ansiktet ditt og forsto den.
Jeg hadde en overveldende følelse av kjærlighet for deg, -
- for jeg visste at jeg aldri mer ville synes synd på meg selv.
Ta hånden min, Norma.
Du husker ikke når du kom hjem, hva?
Du gikk ut av bilen, gikk inn som en zombie, og gikk rett og la deg.
Hvor kommer vannet fra? Hvorfor sier ikke pappa hva som har hendt?
- Walter, hent flere bøtter i kjelleren! - Men...
- Walter. - Som du vil.
- Kan du fortelle hva som hendte? - Jeg trenger en drink.
- Skal vi fremdeles gå i bryllupet? - Ja.
- Jeg kan ikke fortelle mer. - Jeg forstår.
Etter Vikings første sending fra mars ble din kollega Arlington Steward-
- truffet av lynet da han sto her.
Vi har ikke hørt fra ham siden.
Han er... noe annet nå.
- Hva mener du? - Han døde etter at han ble lagt inn.
Flere timer senere ble kroppen ført til likhuset og låst inn i et kjølerom.
En sykepleier hørte en stemme der innefra. Det var en mann som lo.
Herr Steward hadde gjenoppstått og lo hysterisk.
Han ble deretter ført til et militært høysikkerhetssykehus.
Kort deretter innså vi at han besatt unike evner.
- Hva mener du med "evner"? - Kroppen hans leget ti ganger fortere.
Cellenedbrytingen stoppet opp.
Mine damer og herrer, herr og fru Edward Powell!
Hei!
Ikke drikk for mye nå!
Sir, unnskyld om jeg spør...
Men hvorfor nettopp en kasse?
Vi lever i en kasse. Vi kjører rundt i kasser på hjul.
Vi kjører til arbeidet i en og kjører hjem igjen i en.
Vi sitter i hjemmene våre og stirrer inn i en kasse.
Den bryter ned sjelen vår mens kassen som utgjør kroppen vår vitrer og dør.
Deretter legges den i den endelige kassen der den langsomt råtner opp.
- Det er ganske deprimerende. - Se det som en midlertidig tilstand!
Hva skjer når du er ferdig med testene dine?
Arbeidsgiverne mine får alle data. Din skjebne hviler i deres hender.
Man må si at de har bisarr humor.
- Se på meg. - Jeg vet ikke hvem du snakker om.
Arbeidsgiverne dine forblir et mysterium for oss.
Jeg liker mysterier.
Gjør ikke dere det?
- Hva gjør vi for å klare testen? - Er det ikke opplagt?
Ikke trykk på knappen! Hvis mange nok lar være, avsluttes testen.
Men det kommer flere tester.
Gå rett inn i lyset! Ikke se dere tilbake.
Når dere går inn i lyset blir kroppen omgitt av væske. Prøv å holde pusten!
Dere kan få følelsen av å drukne, men det går over.
- Hvor sendes de? - Til forberedelser i Massachusetts.
Du snakket tidligere om graden av uegennytte.
Hvis mennesker ikke kan eller vil ofre sine individuelle begjær-
- for deres arts beste, har dere ingen sjanser til å overleve.
Da blir arbeidsgiverne mine nødt til tilintetgjøre dere. Forstått?
Ja, sir.
Jeg var borte, Norma.
Jeg var borte i nesten en time.
Hva så du? Hva fantes i lyset?
Det går ikke an å beskrive.
Det er et sted... Det er verken her eller der.
Det er et sted midt imellom.
Man blir omgitt av varme.
Det er et sted bortenfor vår verden-
- der menneskets hjerte ikke lenger fylles av fortvilelse.
Pappa! Hva er det?
Jeg må kaste opp, Walter.
Du kan redde deg selv. Det er for sent for meg, men ikke for deg.
Jeffrey Carnes, gjett om jeg har mange spørsmål...
Vil du overleve, kommer du med meg nå med en gang.
Legg fra deg våpenet før noen ser deg!
- Hopp inn. - Ok.
- Pappa? - Walter!
- Pappa! - Walter!
Walter!
Walter! Walter!
Det er hemmeligstemplede CIA-dokumenter.
"Forsøkspersoner og fri vilje. De kan ikke behandles som ansatte."
- Frontallappblødning? - Ja, han vil ta over hjernene deres.
- Neseblodet... - Har du sett mange?
Så det har sine begrensninger å leve i en 70 år gammel manns kropp?
Ja, men hos Langley fins alt som trengs: Hæren, CIA, FBI, NASA...
- Så han kan drepes? - Ja.
...Forekomsten av liv et annet sted i universet.
- Hvor skal vi? - De tok sønnen din, og datteren min.
- Hva? - Jeg vet hvor han er: På et motell.
Stewards ansette førte sønnen din dit. Bassenget brukes som en slags portal.
TREDELTVATTENTANK
OVERFØRING VIA PORTAL
C.B.T. HVORDAN MAN UTNYTTER PERSONALRESSURSER
Var det du eller din kone som trykket på knappen?
- Min kone. - Min også.
Og nå er hun død.
- Var det du som drepte henne? - Jeg gjorde det for min datters skyld.
Jeg måtte velge mellom min kone og datteren min.
Følg utviklingen av oppdraget viking og reflekter over vår reise-
- inn i det ukjente...
- Satt det flere i bilen? - Ikke som vi så.
Kom igjen!
Alle enheter på plass.
Kom an!
Arthur, uansett hva som skjer, får det større konsekvenser enn du aner.
Sitt ned.
- Hvor er sønnen vår? - Han er i sikkerhet.
Vi kommer straks til ham. Sett dere.
Du skal vite at jeg respekterer og beundrer dere begge.
Dere ga meg håp.
Men jeg beklager virkelig at du trykket på knappen.
Jeg må informere dere om at to av deres sønns sanser har blitt skadet.
Han kan ikke lenger se eller høre.
- Hvor er han? - Hva har dere gjort med ham?
Jeg har ikke gjort noe med ham. Jeg er bare et redskap.
Dere har nå to alternativ:
Du kan vie resten av livet til å nyte pengene dere har fått-
- og lære dere å leve med dere sønns varige skader. De kan ikke helbredes.
Han vil aldri mer høre stemmene deres eller se ansiktene deres.
Alternativ to:
Det fins en kule i denne pistolen.
Du kan skyte din kone i hjertet med den og drepe henne.
Når din sjel forlater kroppen, blir sønnen din som vanlig igjen.
Pengene plasseres på en bankkonto som sønnen din får på sin 18-årsdag.
La meg få skyte meg selv! Arthur har ikke noe med dette å gjøre!
Dessverre. Tilbudet er ikke forhandlingsbart.
Arthur, du må skyte. Norma, du må dø.
Ellers vil Walter leve i mørke og stillhet for evig.
Drep meg, om du vil, og døm sønnen din til et liv i plager.
Du fengsles for mordet på en enkel ansatt. De sender bare en erstatter.
- Hvem da? Hvem sender en erstatter? - La være, Arthur.
- Hvem da? - La være.
Adjø.
Herr Steward...
Kan jeg bli tilgitt?
Jeg vet ikke.
Du beundrer visst Jean-Paul Sartre. Disse ordene gir deg kanskje trøst:
Det fins to måter å nå siste stoppe- sted på: Frelst eller ikke frelst.
Valget er opp til oss.
Du ga meg en smaksprøve på livet etter dette, hva?
For dette er skjærsilden.
Dere er her for å gjøre slutt på oss.
Sønnen din er innelåst i badet der oppe.
- Walter! - Walter! Skatt!
Skatt, hører du oss?
- Er det noen der? - Walter!
- Er det noen der? - De har låst pà innsiden!
Jeg kan ikke se! Vær så snill, hjelp meg!
- Walter! - Walter!
- Skatt... - Jeg kan ikke høre! Hjelp meg!
Walter! Hold deg unna døren, hvis du kan høre meg.
- Hjelp! - Walter!
- Han kan ikke høre oss. Slutt! Arthur! - Vær så snill!
Arthur! Arthur!
Mamma! Pappa! Vær sà snill!
Jeg holder ikke ut. Jeg kan ikke se ham slik.
Jeg holder det bare ikke ut.
Herregud...
- Jeg klarer ikke dette. - Vi kan ikke gå fra ham slik.
Vi har ikke noe valg. Vi har ikke noe annet valg.
- Han smilte til oss. - Hva?
Da du spurte om livet etter dette, smilte han til oss.
- Ja, gjorde han ikke? - Ja.
Arthur, jeg elsker deg og jeg er virkelig lei for det.
Jeg er lei for hva jeg har gjort.
Du har ikke gjort noe. Vi var to, så du trenger ikke be om unnskyldning.
Jeg elsker deg. Jeg angrer ikke noe av livet vårt sammen.
Jeg skal telle ned dagene... til jeg får treffe min Arthur igjen.
Jeg har tenkt å trykke på den.
- På gjensyn. - Ja.
Nå gjør vi det.
Nødtelefonen. Hvor vil du settes over?
Hørte du et pistolskudd? Hvilken adresse?
Park Street nummer 7321 Iantrim.
God dag, fru Weller. Skal jeg komme inn?
Walter?
Walter, det er pappa. Jeg er her. Hører du meg?
Walter?
Walter!
Walter, rop om du hører meg! Jeg er utenfor døren.
Legg hendene på hodet og gå bort fra døren!
Pappa! Mamma!
Jeg er her, Skatt. Alt skal bli bra. Ta det rolig.
Legg hendene på hodet og gå bort fra døren, sa jeg!
Walter er der oppe. Han er uskadd. De vil ta seg av deg og sønnen din.
Tekst: Per Olav Wiborg-Maurstad Ordiovision